Fan.
Hej, Andrew.
- Här. Din vanliga beställning. - Du räddade mitt liv. Tack.
- Allt väl? - Ja.
Hur är det, Frank? Klart du tänkt på vårt samtal.
Du vet att jag har rätt. Folk är upptagna och hatar att läsa.
En pålitlig person måste säga: "Se inte på CSI, läs en bok"-
-"läs Franks bok." Den personen är Oprah.
- Du är precis i tid. - En sån dag. Tack för det uppenbara.
- Förlåt mig. - Ta det som en man.
Alla bra författare behöver publicitet.
Se bara på Ross, Lacorte, Russel. De har även ett varsitt Pulitzer-pris.
- Ge mig din skjorta. - Du skämtar?
Jag byter två baseballbiljetter mot din skjorta. Bestäm dig.
DET ÄR HÄR!
- Godmorgon, möte om en halvtimme. - Marknadsföringen om vårböckerna.
- Personalmöte vid klockan nio. - Ringde du hon med de fula händerna?
Janet? Ja, jag ringde henne. Om vi inte får manuskriptet i tid-
-blir det inget släpp, sa jag. Imigrationsverket ringde...
Ställ in det, flytta mötet till imorgon och håll advokaten i hölstret.
Ordna fram en pressrelease... Frank ska till Oprah.
- Snyggt gjort. - Vill jag ha beröm ber jag om det.
Vem är Jilian? Varför ska jag ringa henne?
- Det är egentligen min kaffekopp. - Varför dricker jag ditt kaffe?
Jag spillde ut ditt kaffe.
- Så du dricker osötad kanelkaffe? - Ja, det är som jul i en kaffekopp.
- Ett sammanträffande? - Otroligt nog, ja.
Det vore patetiskt om jag drack samma kaffe som dig bara utifall det spilldes.
God morgon. Miss Tates kontor. Hej, Bob.
Vi är på väg till ditt kontor.
Varför ska vi till Bobs kontor?
HÄXAN ÄR ILSKEN!
- Läst klart manuskriptet jag gav dig? - Det var inte bra.
Får jag säga en sak? Jag har läst tusentals manuskript-
-och det är det enda jag givit dig. Den är otrolig.
Du beställer samma kaffe som mig utifall du skulle spilla. Patetiskt.
Vore mer imponerande om du inte spillde över huvud taget.
Vår orädde ledare och hennes vasall. Stig på.
- Vilken fin byrålåda. Är den ny? - Gjord på 1800-talet-
-men den är ny i mitt kontor.
Vitsigt. Du får kicken, Bob.
- Ursäkta mig? - Du fick inte Frank till Oprah.
Du är sparkad.
Det är omöjligt. Frank har inte gjort en intervju på tjugo år.
Märkligt, vi talade nyss i telefon och han vill göra det.
- Ursäkta mig? - Du ringde honom inte ens, va?
- Men... - Frank kan vara skrämmande, för dig.
Du får två månader på dig att hitta ett nytt jobb och sedan avgå, okej?
- Vad gör han? - Han rör på sig.
- Han har galna ögon. - Låt bli, Bob.
Din djävla häxa! Du kan inte sparka mig!
Du försöker få mig att se illa ut framför styrelsen.
Du känner dig hotad av mig! Du är ett monster!
- Sluta, Bob. - Bara för att du saknar ett liv-
-utanför kontoret tror du att du kan behandla oss som slavar.
Jag tycker synd om dig. Du kommer ligga ensam på dödsbädden.
Lyssna noga, Bob. Jag känner mig inte hotad av dig.
Du sparkas för din lathet, inkompetens och för att du aldrig är på kontoret.
Ett ord till och Andrew kastar ut dig.
Du kastas ut medan Andrew filmar och lägger ut det på internetsidan.
Vad hette den? Vill du verkligen det?
Trodde väl inte det. Jobbet kallar.
Ställ hans byrålåda i mitt konferensrum.
Till helgen ska du granska hans akter och manuskript. Några problem med det?
Min farmor fyller bara nittio... Ingen fara. Jag ställer in det.
Du räddar mig från en hemsk helg.
Jag vet. Hälsa Gammie att jag är ledsen.
Vad ska jag säga, mamma? Hon tvingar mig att arbeta.
Nej, aldrig... Jag har arbetat för hårt för den här befodran.
Pappa är säkert förbannad... Vi ser allvarligt på inlagor.
- Vi återkommer snarast möjligt. - Var det familjen? Bad de dig sluta?
Varenda dag. - Miss Tates kontor.
Okej.
- Morgan och Malloy vill träffa dig. - Hämta mig om tio minuter.
God morgon, miss Tate.
- Jack, Edwin. - Grattis till Oprah-grejen. Strålande.
Får jag löneförhöjning nu igen?
Minns du att du inte fick lämna landet medan uppehållstillståndet behandlas?
- Men du åkte ändå till Frankfurt. - Vi höll på att förlora DeLillo.
Den amerikanska regeringen bryr sig inte om vilka som publicerar DeLillo.
Vi talade med din immigrationsadvokat.
- Så allt är ordnat? - Uppehållstillståndet har avslagits.
Du ska deporteras. Du fyllde tydligen heller inte i vissa papper i tid.
Jag är knappt invandrare, jag är från Kanada. Kan vi inget göra?
Vi kan ansöka pånytt, men du måste lämna landet i minst ett år.
Det var inte idealiskt. Jag kan sköta allt från Toronto.
- Med videokonferenser... - Om du deporteras-
- ...kan du inte arbeta åt oss. - Bob Spaulding får ta över tillsvidare.
- Bob Spaulding? Killen jag sparkade? - Han är den enda med erfarenhet.
- Du kan inte mena allvar... - Vi vill så gärna att du stannar.
Fanns det en lösning skulle vi göra det.
- Aldrig. Jag ber dig... - Vi sitter i möte här.
Ursäkta att jag stör. Mary från miss Menfreys kontor är på tråden-
-och vill tala med dig nu. Du är upptagen, sa jag. Hon insisterade.
Jag förstår dilemmat, mina herrar. Det finns en sak...
Ni bör veta en sak.
Vi ska gifta oss.
- Vilka ska gifta sig? - Vi två.
- Vi ska... - ...gifta oss.
- Är inte han din sekreterare? - Assistent.
Vi är inte ensamma om att falla för våra sekreterare.
Inte sant, Edwin? Pela LaQueesha, kanske du minns?
Sanningen är den... Vi var inte menade att bli förälskade-
-men det var precis vad som hände. Sena nätter på kontoret. Bokmässor.
Något hände.
Vi försökte motstå men inget kan slå vår kärlek.
Funkar det? Är ni nöjda? För det är vi.
Margaret. Det är fantastiskt. Gör det bara lagligt.
Vi får gå till migrationsverket och lösa det här.
Tack, mina herrar. Vi gör det med detsamma.
Margaret och Andrew ska gifta sig!
De kommer.
Menar du allvar? Hon?
- Vad är det? - Jag förstår inte vad som pågår.
- Lugn, jag gör det för dig med. - Förklara.
- De skulle göra Bob till chef. - Så vi måste gifta oss?
- Vad är det? Väntar du på den rätta? - Ja, och det är olagligt.
De letar efter terrorister, inte bokförläggare.
- Jag tänker inte gifta mig med dig. - Jo, annars förlorar du jobbet.
Bob kommer att sparka dig. Du kommer att få leta nytt arbete.
Det betyder att det vi gjort ihop blir till ingen nytta.
Dina redaktördrömmar försvinner. Oroa dig inte, vi skiljer oss fort.
Men tills dess är du fast vid mig.
- Här borta. - Margaret. Det finns en kö.
- Nästa, tack. - Det går snabbt.
Lämna in det här uppehållstillståndet åt mig.
Miss Tate? Följ mig.
Det här känns inte alls bra.
Hej. Jag är herr Gilbertson.
Du måste vara Andrew och ni Margaret.
Ursäkta förseningen, men det är galet nu.
Det uppskattas att du träffar oss så snabbt.
En fråga. Begår ni bedrägeri så att hon inte förlorar sitt jobb?
- Löjligt. - Vem har sagt det?
- Ett telefontips från en man... - Var det möjligtvis Bob Spaulding?
Stackars Bob. Ursäkta mig.
Bob är en missnöjd ex-anställd. Vi vet att ni är upptagen.
Med ett rum fullt av vaktmästare och springpojkar att tala med.
Berätta bara nästa steg och vi beger oss.
Slå er ner, miss Tate.
Jag ska förklara processen.
Steg ett: blir ett schemalagt möte.
Jag kommer ställa frågor som riktiga par skulle veta om varandra.
Steg två: Jag gräver djupare. Jag tittar på telefonregistren-
-intervjuar grannar och kollegor. Matchar inte svaren med varandra-
-...blir du definitivt deporterad. - Du kan få böter på 250.000 dollar-
-och ett fängelsestraff på fem år i ett federalt fängelse.
Vill du berätta nåt för mig, Andrew?
Inte det?
Ja?
Sanningen är den...
Herr Gilbertson, sanningen är den...
...att Margaret och jag...
...är två personer som inte skulle bli förälskade, men som gjorde det.
Vi kunde inte berätta för våra kollegor på grund av min kommande befodran.
Vi tyckte att det vore opassande om jag blev befodrad till redaktör-
-medan vi var...
Har ni berättat för era föräldrar om er hemliga kärlek?
Omöjligt, mina föräldrar är döda och jag har inga syskon.
- Är dina föräldrar döda? - De lever.
Vi ska berätta i helgen.
Farmor fyller nittio, släkten samlas. En trevlig överraskning, tänkte vi.
- Var skulle det ske? - Andrews föräldrahem.
Var ligger det?
Ska bara jag tala? Berätta var dina föräldrar bor.
Sitka.
Alaska.
Ska ni åka till Alaska till helgen?
- Ja. - Vi ska till Alaska.
Det är därifrån min Andrew kommer.
Okej. Jag vet hur det blir.
Vi ses klockan 11:00 på måndag och har vårt möte då.
- Tack. - Jag ser fram emot denna.
- Det gör vi med. - Det blir roligt. Jag kollar upp er.
Vi åker dit och låtsas vara ett par.
Berättar att vi är förlovade.
Använd flygbonusen för biljetterna. Kan vi inte det, blir det inte av.
Beställ vegan-målet för sist fick jag en fuktig, varm och gräddig sallad.
- Varför lyssnar du inte? - Satt vi i samma rum?
Vad menar du?
Befodringen...
- Genialt, han gick på det. - Jag menade allvar.
Jag kan få böter på 250 tusen och fängelse på fem år.
- Du blir inte befodrad till redaktör. - Jag slutar, och du är körd.
Farväl, Margaret. Det har varit fantastiskt...
Okej då.
Du får bli redaktör. Om du går med på Alaska-helgen-
-och immigrationsintervjun blir du redaktör.
Inte om två år, på en gång. Du ska även publicera mitt manuskript.
- Tio tusen kopior... - Tjugo tusen vid första trycket.
Vi berättar för min familj om förlovningen på mina villkor.
- Be mig snällt nu. - Vad då?
Fria till mig snällt, Margaret.
- Vad betyder det? - Du hörde mig. Ner på knä.
Okej då.
- Funkar det här? - Jag gillar det.
- Vill du gifta dig med mig? - Nej. Mena det.
- Andrew... - Ja, Margaret.
- Ljuva Andrew... - Jag lyssnar.
Vill du vara så snäll och gifta dig med mig?
Jag uppskattar inte sarkasmen, men jag är på. Vi ses vid flygplatsen.
Migrationsverket kommer ställa dessa frågor.
Jag vet allt om dig, men du ska lära dig allt om mig på fyra dar.
Du borde börja plugga...
- Kan du svaren på frågorna om mig? - Skrämmande, inte sant?
- Vad är jag allergisk mot? - Pinjenötter och mänskliga känslor.
Vad lustigt.
- Den är bra. Har jag några ärr? - Du har en tatuering.
För två år sedan ringde din hudläkare och frågade om en Q-switched Laser.
Jag undersökte det och de tar bort tatueringar.
Men du ställde in din tid.
Vad är det för något? En tribal? Japansk kalligrafi? Taggtråd?
- Spännande att uppleva dig så här. - Vad sitter den?
- De kommer fråga om det. - Vi är klara med den frågan.
Här är en bra. Vem bor vi hos?
- Enkelt: Hos mig. - Varför inte hos mig?
Jag bor på Centra Park West.
Du bor nog i en smutsig studiolägenhet med högar av Penguin Classics.
Spänn fast bältena, mitt herrskap. Vi börjar närma oss Juneau.
Skulle inte vi till Sitka? Hur tar vi oss till Sitka då?
Nu börjas det.
- Där är han! - Andrew!
- Vad roligt att se dig. - Du kväver honom. - Kom hit.
- Var är pappa? - Han jobbar.
- Strunt samma. Var är din flicka? - Där borta.
- Där är hon. - Ordet flicka är nog olämpligt.
- Min mamma, Margaret. - Hej.
- Min farmor - Annie. - Hejsan.
Vill du bli kallad Margaret eller Djävulens älskarinna?
- Vi har hört båda två. - Hon skämtar.
- Tack för att jag fick komma. - Det är roligt att du följde med.
Nu åker vi till huset.
Vad roligt att se dig!
- Snälla, gör inte så. - Familjeföretaget har du inte nämnt.
Han var nog bara blygsam, kära du.
- Vad gör vi? Ska vi inte bo på hotell? - Familjen bor inte på hotell.
- Ni ska bo hemma hos oss. - Toppen.
- Försiktigt. - Tung väska för tunna ben att bära.
- Hjälp henne, Andrew. - Gärna, men hon låter mig inte.
Hon vill göra allt själv. Hon är feminist.
- Kom nu, älskling. - Såg du skorna hon har på sig?
Här kommer sista.
- Femsekundersregeln. - Jag har den!
- Jag sätter inte min fot på båten. - Behövs inte. Vi ses om ett par dar.
- Du vet att jag inte kan simma. - Därav båten.
Kom nu.
Seså.
Ser bra ut, chefen. Ta god tid på dig.
- Hon har mycket bagage med sig. - Jag hjälper dig.
Bort med tassarna.
Såja. Nu är du nere.
Grattis, jag är hundra år gammal.
Framme, nu är vi hemma.
Är det där ert hem? Vilka är ni?
- Ni var ju fattiga. - Det har jag aldrig sagt.
- Du sa aldrig att du var rika. - Mina föräldrar är rika, inte jag.
- Välkommen hem, Andrew! - Vad är det här, mamma?
- Ingenting. En välkomstfest bara. - Femtio stycken av nära och kära.
Alla ser fram emot att träffa dig.
- En fest? - Jag antar det.
Rör på dig, farmor går snabbare än dig.
Lägg manken till.
Trevligt att träffas, Margaret. Välkommen till Sitka.
- Du borde ha berättat om det här. - Vi har ju talat om dig i tre år.
Vi måste sluta hacka på varandra. Vi måste se förälskade ut.
Inga problem. Det är enkelt.
För dig kräver det att du slutar äta upp småbarns drömmar.
Lustigt. Vi måste berätta om förlovningen.
- Jag väljer rätt ögonblick. - Hej, Andrew.
Fru McKittrick. Hur står det till? Det här är Margaret.
- Trevligt att råkas. - Vad gör en bokredaktör?
En utmärkt fråga, Louise. Jag är själv nyfiken på svaret.
- Hej, pappa. - Min son.
- Du måste vara Maggie. - Margaret.
Joe, trevligt att träffas. Kan du berätta vad en redaktör gör?
Förutom att bjuda ut författaren på lunch och göra honom sjöfull.
Det låter roligt. Inte konstigt att du gillar ditt jobb.
Andrew är inte redaktör. Han är redaktörsbiträde.
- Maggie är redaktören. - Margaret.
Du är alltså Andrews chef? Ser man på.
Jag ska fylla på mitt glas.
Charmerande man.
- Vilken bra första intryck. - Din flickvän är kvinnan du hatade.
Vi kom precis, måste vi bråka direkt?
Jag trodde inte du tog sängvägen i karriären.
Hon är en respekterad redaktörer...
Du vill bara ha hennes pengar och henne tar du hem till din mor.
Hon är min fästmö.
- Vad sade du? - Du hörde mig. Vi ska gifta oss.
- Hur står det till? - Bra tack.
- Förrätt? - Nej tack.
- Det är tradition. - Jag är ingen fiskmänniska.
- Du är snäll... - Bara du smakar.
Mitt herrskap, jag har nåt viktigt att berätta.
Margaret och jag ska gifta oss.
- Förlåt mig. - Ingen fara.
Var är du, älskling?
Kom hit, hjärtat.
Där har ni henne.
- Grattis, Andrew. - Tack så jättemycket.
Vi hämtar champagnen.
Var det den perfekta tidpunkten att berätta om förlovningen?
- Hej, Andrew. - Jösses, Gert.
- Hur är det? - Jag kom för att överraska dig.
För att inte var jätteoartig.
- Hej. - Det här är mitt ex...
Gertrude. Kalla mig Gert. Grattis.
- Har jag missat historien? - Vilken historia?
- Om hur du friade. - Det säger mycket om mannens karaktär.
Jag skulle älska den här historien. Kan du berätta?
Vet ni vad? Margaret älskar att berätta den historien.
Jag ska låta henne berätta den. Vi kan sitta och lyssna.
Var ska man börja?
Andrew och jag...skulle fira vårt ett års långa förhållande.
Jag visste att han tänkt fria till mig och han var rädd som en liten fågel.
Jag lämnade lite hintar efter mig eftersom han var rädd att fråga.
Det var inte exakt vad som hände.
Jag såg hennes hintar. Hon är diskret som en pistol.
Jag var orolig för att hon skulle finna den lilla lådan...
Decoupageasken han tillverkat. Han hade små bilder på sig-
-som han tjepat fast på lådan. Det var jättevackert.
Jag öppnade asken och ut hoppade hjärtkonfetti ut.
När de var borta såg jag ner och såg den vackraste, stora...
Feta... Ingenting. Det fanns ingen ring.
Nej. Inuti lådan, under all skit, låg en adress till ett hotell-
-datum och tid, riktiga Humphrey Bogart-saker. Manligt.
- Hur som helst, Margaret... - Jag trodde att han var otrogen.
Jag åkte till hotellet ändå och bankade på dörren-
-men dörren var öppen och jag såg honom...
- Stående. - På knä, i en säng med rosblad.
Han snyftade.
När han höll tillbaka tårarna och fick tillbaka rösten sa han...
"Vill du gifta dig med mig, Margaret?" Hon svarade ja. Slut.
- Vilken otrolig historia. - Du är så känslig, Andy.
- Handklippt konfetti. - Kyss varandra!
Ge henne en kyss.
Okej då. Är ni redo?
Kyss henne på munnen, och mena det.
Kyss henne!
Okej då!
Okej, då kör vi.
Ge henne en riktig kyss, Andy.
- En riktig. - Du klarar det.
Jag är så glad för er skull!
Vi hämtar champagne!
Här är det. Ert sovrum.
Så vackert. Vilken utsikt.
- Här är sängen. - Den är enastående.
- Var ska Andrew sova? - Vi förstår att ni sovar i samma säng.
- Han sover här med dig. - Toppen. Vi älskar att mysa.
Herregud, vad är det?
- Lugn, Kevin... - Så söt.
- Vem är detta? - Kevin. Ursäkta, Margaret.
Vi räddade honom från en fålla och han behöver tränas lite.
Släpp inte ut honom. Örnarna tar honom.
Lyssna inte, hon skojar bara.
- Här finns extra handdukar, lakan... - Blir det kallt, använd denna.
- Den har superkrafter. - Vad för slags superkrafter?
- Jag kallar den "barnskaparen". - Den får vi vara försiktig med.
- Kasta den inte på sängen. - Vi ska sova. Godnatt på er.
- Godnatt. - Tack.
Godnatt.
- Godnatt. - Godnatt, och tack så mycket.
Dröm sött. Hej då.
- Har du inte varit hemma på ett tag? - Jag har inte haft semester på tre år.
Sluta klaga.
Lova att inte titta, okej?
- Blundar du? Är du säker? - Ja, jag är säker.
Du tog med den pjamasen till Alaska.
- Jag skulle sova ensam i ett hotellrum. - Kan vi inte bara sova?
Toppen.
Det blir nog inte mycket sömn på grund av ljuset.
Tack.
Det ringer, Andrew.
- Andrew? - Visst.
- Var är den, Andrew? - I handväskans sidofack.
Är du där, Frank?
Jag har dålig täckning, Frank. Ge mig en minut.
En minut. Ett ögonblick.
Förlåt att jag pressar dig till Oprah. Klart jag vill att du ska vara glad.
Frank? Det ordnar sig. Jag kan ringa och ställa in.
Du har rätt, Frank. Såklart lyssnar jag på dig.
Jag älskar att lyssna på dig, Frank.
Sitt! - Jag menade inte dig, Frank.
Jag tror det vore ett misstag att backa ur nu, Frank.
För du har i flera år inspirerat mig med dina vackra ord...
Tyst! Jag talar i telefon, hund! Världen ska få njuta av dina ord med.
De är fyllda med passion... och vi alla borde...
Jag vill bara att du ska vara glad, Frank.
Kan du vänta ett ögonblick, Frank? - Ge mig hunden!
Jag har dig. Frank. Förlåt mig.
Jag tappade telefonen. Boken är ditt arv, Frank.
Det är dags att visa det för världen.
Ring mig imorgon med ditt beslut. Mitt batteri är snart slut. Adjö.
Nej, vänta! Ta hunden istället!
Jag behöver telefonen, ta hunden!
- Ta hunden. Ta den. - Titta.
- Gulligt, va? - Jag vet.
- Hej. Har ni sett... - Hon leker med Kevin.
- Vi trodde att hon ogillade honom. - Hämta henne. Vi har planer för henne.
- Hon måste göra sig iordning. - Säg att en överraskning väntar.
- Ge mig telefonen. - Vad fan sysslar du med?
Din farmor hade rätt. Örnen försökte ta hunden-
-men jag räddade honom och då tog den min telefon.
- Är du full? - Seriöst, Frank ringer snart.
Lugn. Vi beställer en ny telefon med samma nummer och hämtar den imorgon.
Visst.
Du måste göra dig iordning. Du ska ut med mamma och flickorna.
Ni ska shoppa, ta en rundtur och de har en överraskning.
- Du ska åka. - Nej, jag vägrar!
Ge mig en kram. De får inte tro att vi grälar.
Såja.
Mysigt.
Väldigt mysigt. Såja. Skönt va?
Rör du min rumpa igen skär jag av dina ballar i sömnen.
- Har du förstått? - Ja.
Du är en bra fästman.
- Du ville träffa mig... - Din mor fann miljövänliga golfbollar.
Hon kommer på allt möjligt. Jag var tydligen en dålig värd igår.
Giftermålet kom som en chock.
Särskilt eftersom ingen ens visste att du dejtade.
Poängen är den...att jag är skyldig dig en ursäkt.
- Den godtas. - Jag har nåt mer att berätta.
Jag har gått över mina pensionsplaner och det fick mig att tänka.
Jag har åstakommit mycket i mitt liv. Jag har skapat ett imperium från noll.
- Det betyder inget... - Om du inte har nån som kan ta efter.
Jag skulle vilja diskutera det igen. Du har ansvar här.
Jag har varit förstående till att du stack till New York.
- Sluta leka och kom hem. - När ska du ta mitt jobb på allvar?
Jag är ledsen. Jag tycker synd om dig, pappa.
Jag önskar att du hade en son till. Nån som ville ta över familjeföretaget.
Nån som ville gifta sig efter ditt samtycke. Det är inte jag.
Mitt liv i New York måste verka märkligt för dig, att sitta och läsa böcker.
Men det gör mig lycklig, förstår du?
Om det gör dig lycklig, min son... Jag har inget att säga.
Det var ju en skräll. Ursäkten är inte godtagen.
Inte en chans.
Hoppas du är redo för överraskningen. För det är Sitkas största skatt.
Åh ja.
Det här är överraskningen jag berättade om. Är du redo?
Du kommer älska det, Margaret!
- Ramon är den enda stripparen på ön. - Vi är glada att ha honom.
Kör hårt, Ramon!
Kom hit, Ramon! Här borta.
- Visa henne vad hon kommer att sakna. - Kom, min sexiga prinsessa.
Det är en trevlig gest...
Jag kan knappt titta.
En rörelse jag inte sett förut!
Jag vill inte fortsätta.
Snällt. Nej, nej.
Smiska honom. Smiska hans röv!
Smiska den, Margaret!
Får jag gå ner nu?
Fri. Du är fri.
- Där är du ju. Hur är det? - Bara bra. Jobbar på solbrännan.
Paxtonfamiljen kan överdriva emellanåt.
- Det är olikt New York, inte sant? - Lite. Har du varit där?
- Det var Andrews dröm, inte min. - Det var seriöst mellan er, va?
Vi dejtade när vi var yngre, men vi var bara barn.
Ni splittrades för att...
Kvällen innan studenten... friade han till mig.
Han ville rymma till New York med mig.
- Du sa nej. - Jag sa nej, ja.
Det här är mitt hem. Hur som helst...
Du är lyckligt lottad. Han är bäst. Vilket du uppenbarligen redan vet.
- Det har du rätt i. - Skål för er.
Tack.
Ramon verkar avsluta föreställningen.
Jag har aldrig sett honom så...galen.
Det var underbart. Åh nej.
Andrew!
Är allt väl, Andrew?!
- Vad gör han? - Det är nåt som hänt.
Det är bäst att lämna honom ifred.